U bajkama, dobri ljudi uvijek pobijede.
Prije ili kasnije, pravda bude zadovoljena.
A vrijeme liječi sve rane.
Ali ovo nije bajka.
ZAŠTITNIK
Razmišljati kao Sufi, Nisan Gokturk
Sultan uspjeha Faysal Erdem
Obrada by: www.exyusubs.com
Memo!
Memo, hajde, ustani!
Hajde, ustani! Zakasnićemo. Hajde.
Dodaj.
Evo. -Dobro jutro, Hakan. -Kamuran, kako ste?
Dobro, dušo. -Dobro jutro. Zdravo. Vidimo se.
Zdravo.
Hajde. -Dolazim.
Pogledaj, vidiš li lijevu stranu? Tamo ćemo staviti porculan.
Da, mogli bismo napraviti stalažu od poda do plafona.
Tačno. A na desnu stranu ćemo staviti tepihe.
A onda će doći novac! Veliki no-no-vac!
Kažem ti, imaćemo prestižne klijente. Vidjećeš.
Usput, u sjeni smo tvog idola, Faysala Erdema.
Zato mi se sviđa ovo mjesto. -Šta on ima, a mi nemamo?
Ne shvatam, čovječe. -Osim kompanija i milijardi dolara?
Da, osim toga.
VELIKI BAZAR
Hasane, šta ima? Kako je, g. Brko? Ugodan dan.
Zdravo! -Hakane, šta ima? -Dobar dan, Bilale!
Dobar dan, moje poštovanje!
Da? -Uzeću dva, platiću kasnije.
Vidim veliku ribu. -Türkan. Posjetio sam gataru.
Predvidjela mi je veliki izlog. -Hakane, dođi.
Da.
Tvoja sudbina se mijenja.
Ali ne radi se o izlogu prodavnice.
Predodređen si za nešto drugo, nešto veće.
Ma daj, Türkan. Prestani, zaboga miloga.
G. Korkmaz, dobro jutro. -Hakane, gdje si bio, sine?
Tata, Memo i ja smo našli savršenu prodavnicu.
Ali najam je preskup. -Kaži Memu da uzme kredit u banci.
Tata, ozbiljan sam. Naravno, ako nađemo novac
za prvih nekoliko mjeseci, onda će krenuti na bolje.
Hakane, koliko smo puta pričali o ovome?
Puno. -A šta sam ti svaki put rekao?
Ne. -Ne. -Tata, zaista želimo ovo.
Čak i Memo radi da bi uštedjeli. Radi u noćnom klubu.
Memo? -Da. -U noćnom klubu?
Opet? Otvorio si prodavnicu mobitela i bankrotirao,
onda brod za turistički obilazak, ali i to je propalo.
Koliko je najduže trajalo? Dvije sedmice?
Slušaj, tata. Prodavnica je nova, nalazi se na savršenom mjestu,
to je upravo ono što nam treba. Tata, samo pogledaj prodavnicu.
Hakane, sine! To što je nova ne znači da je dobra.
Pogledaj, ovaj bazar ima 600 godina istorije.
To je lijepo, ali šta je s nama, tata?
Mislim, pogledaj nas. Zaglavili smo ovdje.
Moramo napraviti iskorak, moramo rasti.
U redu, želiš napraviti iskorak, idi dostaviti narudžbe. -Koju narudžbu?
Tepih. Turistica od juče, sjećaš se?
Sjećam se djevojke.
Zavodniče!
Jebeni auto.
Dođi ovamo. Šta je ovo?
Našao sam je, nosim je u policiju. -Pogledaj me.
Ako te još jednom vidim da kradeš, odvešću te u policiju. Čuješ li me?
Nećeš više krasti. U redu? Moraš raditi da zaradiš novac.
Dobro.
Miješam li se ja u tvoj posao? -Nije te stid iskorištavati djecu?
Nećeš više prići mojoj djeci.
Razumiješ?
Dobro. Pametan momak.
Jebeni debeljko.
Za g. Erdema, Aja Sofija je najdragocjenije nasljeđe Istanbula.
Čast je biti izabran za njenu restauraciju.
G. Erdem nije postao najbogatiji Turčin zbog filantropije.
Moji izvori kažu da on ima i drugih interesa u ovom projektu.
Vaši izvori su vas pogrešno informisali, draga Selin.
G. Erdem se smatra skromnim spasiteljem grada koji mu je dao sve.
Dobro jutro! -Dobro jutro. Kakav je bio let, g. Erdem?
Bila je gužva.
Teme za razgovor s novinarima o tenderu za Aja Sofiju.
Žele od toga napraviti takmičenje. -Dobro.
Misliš da ćemo pobijediti, Mazhar? -Hoćemo.
Aja Sofija
je dokaz da misterije i čuda postoje
i omogućava, nama, smrtnicima, da iskusimo trenutak vječnosti.
Pomoći u njenoj restauraciji nije posao već čast.
Napoleon je rekao:
"Da je svijet jedna država, Istanbul bi bio glavni grad."
Ja bih to promijenio i rekao:
da je svijet čovjek, Aja Sofija bi bila njegovo srce.
Datum tendera se približava. Šta mislite o tome? -Šta mislimo?
Onda, gđice Sancak? Vi preuzmite odavde.
1.500 godina. Mazhar, ovo mjesto postoji 1.500 godina.
Shvataš li koliko dugo je to? -Da, g. Erdem.
I Konstantin i Mehmet Osvajač bili su ovdje.
Obojica su ratovali, obojica vladali.
A zatim? Šta ostaje? Ovo.
Faysal Erdem.
Gokhan Gultekin. -Lijepo vas je vidjeti ovdje.
Vidim da ste uzbuđeni zbog tendera. -Da, valjda.
Šteta što smo uvijek rivali.
Samouvjeren sam kao i uvijek. -Šta da kažem? Neka najbolji pobijedi.
Neka najbolji pobijedi.
Dobar dan.
Zdravo, ja sam iz prodavnice antikviteta.
Zdravo. -Zdravo.
Hvala ti. -Govoriš turski?
Malo. Moja majka je Turkinja. -Zaista? Dobro. Izvoli.
Sjećam te se. -Zaista?
Pričekaj.
Hvala. Ideš na put?
Moram krenuti za dva sata. Prije no što napustim Istanbul...
razmišljala sam da uradim nešto drugačije.
Šta, na primjer? -Šta, na primjer?
Izvinite. Šta se dešava ovdje? -Razgovor za posao.
Da se radi ovdje? -Da.
Gdje mogu dobiti prijavu... -Dolje. -Hvala. -Nema na čemu.
"Ne želim biti obični zaposlenik g. Erdema.
Želim postati neko kao on u budućnosti.
Sanjam da otvorim prodavnicu antikviteta s prijateljem."
Zaista ste misli da možete dobiti posao pišući ovo?
Zašto? Bio sam iskren. -G. Demir, slušajte.
Kao generalni koordinator g. Erdema, uzimam ovo veoma ozbiljno.
Dakle, očekujem to i od kandidata.
Hvala vam. Ne gubimo više vrijeme.
Zar nikad ne sanjate?
Već sam tamo gdje sam sanjala da budem.
Takav uspjeh u tim godinama. Bravo.
Pretpostavio sam da ste jedna od njih.
Izvinite, jedna od koga?
Onih koji su rođeni sretni.
Bogata porodica, privatna škola, magisterij u inostranstvu,
tatine veze i poznanstva, i onda se nađete ovdje, zar ne?
Jesam li u pravu?
Koja je vaša priča?
Kakva se priča krije iza tolikog samopouzdanja?
Jesu li vas roditelji previše razmazili kad ste bili mali?
Roditelji su mi umrli kad sam bio mali.
Kako god. Sanjamo da otvorimo prodavnicu.
Antikviteta. Ništa veliko.
Planiramo početi s malim i onda postepeno rasti.
Ali znate, to nije lako. Zato trebam ovaj posao.
Mogu raditi na pola radnog vremena ili noću. -G. Demir.
Shvatam vas, u redu. Ali vi nemate diplomu, govorite samo turski.
Engleski, ruski, francuski, malo njemački. -Koji? Ne loš engleski
koji se govori u Velikom Bazaru.
Ni g. Erdem nije išao u privatne škole.
Sve je naučio na ulici. -Slušajte.
Potražite sreću na drugom mjestu. Želim vam ugodan dan.
Nastavite sanjati.
Imate potencijala...
da se popnete još više.
Tata, pokušaj nas shvatiti. Pomozi nam malo s prodavnicom.
Mogli bismo proširiti posao. Zar ne vidiš? Gušim se ovdje.
Neki glas u meni mi govori da odem i uradim nešto.
Ne želim više živjeti u ovoj...
mišjoj rupi.
Hakane. Ova mišja rupa, kako je zoveš, nas povezuje.
Ne, tata. To je ono što nas razdvaja.
Ali ti to ne vidiš.
Dobar dan. -Dobrodošli, gospođo.
Rečeno mi je da imate najbolje artikle.
Dajemo sve od sebe. -Čula sam istu stvar o stotinama drugih prodavnica.
Zaista? -Tražim dragocjen komad za veoma posebnog kupca.
Magičnu košulju iz otomanskog doba.
Nažalost, nemamo tu košulju. Žao mi je što vam ne možemo pomoći.
Tata, zar je nemamo u podrumu? -Ne, griješiš, nemamo je.
Ipak, raspitaćemo se uokolo.
Mislim da sam vidio nešto ovakvo. -Ne.
Moj klijent je spreman platiti veliki iznos za nju.
Biće šteta ako je ne nađete. -Ne brinite, daćemo sve od sebe.
U redu. Ostaviću vam svoju vizit kartu.
Naravno. -Ako se nešto pojavi... -Javićemo vam. -Hvala.
Gđice Bayraktar. -Drago mi je. -Takođe. Doviđenja.
Doviđenja. -Ovuda, molim vas.
Tata, siguran sam da sam vidio tu košulju u podrumu.
Ona je pomenula veliki novac. Idem provjeriti.
Ne gubi vrijeme. -Tata. Ovo bi mogla biti prilika.
Zar ne vidiš? Ona očito ima novca. -Hakane, prestani. Donesi mi kafu.
Samo ću provjeriti. -Rekao sam ne. -Zaboga!
Došlo je vrijeme.
Ideš na odmor?
Djemil, taj seronja.
Izbacio nas je iz kuće.
Djemil? Ali zašto?
Nismo platili stanarinu.
Ali... ostavio sam novac na stolu.
Jutros sam ostavio novac na stolu.
A ovaj moron ga je sigurno negdje izgubio. -Šta?
Trebali biste podržati naše snove, Neset.
Snove? Kockanje je san? -Sve si izgubio?
Ali da sam dobio, bilo bi u redu? -Da si pobijedio... -Ušuti!
Kaži mi da si izgubio stanarinu za samo ovaj mjesec, ne sve.
Rekli su da je sigurno. -Jebi se.
Kunem se. -Jebi se. -Šta sam ti rekao?
Ovaj tip je idiot.
A i ti jer si dopustio da ze uvali u nevolju.
Dakle, ovo je moja greška? Je li?
Dva idiota koja sanjaju da otvore prodavnicu!
Da si nam pomogao... -Znači, to je moja greška? -Ne, naravno.
Obojica ste odrasli, ali niste sazreli.
Snaći ćemo se. -Da, naravno.
Hvala ti što nisi ništa uradio za nas. Puno ti hvala!
Hakane, pazi kako razgovaraš s ocem.
Ti nisi moj otac.
Mazhar, jedina stvar koju trebaš uraditi
je uvjeriti Faysala da povuče ponudu.
Narednog dana prebaciću 250.000 $ na tvoj račun.
Projekt Aja Sofija veoma je važan g. Erdemu.
Znači, ti pregovaraš.
U redu. Kaži mi iznos i pobrinuću se za to, Mazhar.
Razgovarajmo o tome vani.
Naravno.
Tražio sam te posvuda.
Vidim dvije ženske preko puta.
Mislim da bismo im trebali platiti piće.
Novcem koji si izgubio?
Mogu platiti samo ovo.
Pravio sam planove dok sam te tražio.
Odsad ćemo raditi kao konji. -Začepi, Memo.
DJ, prodavači, šta god da nađemo? -Memo, odjebi. Ozbiljan sam.
Radićemo!
Žao mi je.
Zaista mi je žao.
Mislio sam da ćemo dobiti.
Da dobiješ, moraš naporno raditi. Barem sam tako mislio.
Tata je u pravu. Obojica smo gubitnici, čovječe.
Šta on zna?
U njegovo vrijeme stvari su bile drugačije.
U pravu si. -Diplomci nisu prodavali simite.
Tačno.
Danas sam upoznao jednu djevojku.
Leyla. Generalni koordinator.
Tačno. Rekla mi je da moji snovi ne mogu ići izvan Velikog Bazara.
Gluposti. -Ne. U pravu je.
Ljudi poput nas nemaju šansu izaći odavde.
Prokleti smo. -Poludio si, čovječe.
Sreća je oko as, zar ne vidiš? -Začepi, jebote!
Sreća je oko nas?
Sagledaj stvari ovako. -U redu. -Prije no što te Neset usvojio...
Da?
Jesi li mogao zamisliti da ćeš imati ovako kul prijatelja?
Vidiš. Da?
Idiote.
Memo, idemo. -Gdje?
Da počnemo ispočetka.
Hajde. -Molim? -Požuri!
Gdje idemo, jebote?
Uđi. Zatvori vrata.
Neset bi nas ubio da zna da smo ovdje.
Tu si!
Suzan.
Ne moram ti reći koliko je ovo važno. Ovo čekamo godinama.
Nadam se da je ovog puta ono što tražimo. -Imam dobar predosjećaj.
Mladić je zvučao samouvjereno i očajno.
Nazvaću te čim se uvjerim da je to košulja koju tražiš.
CVIJETNI PROLAZ
Prošli smo ovuda hiljadu puta, ali ovo je prvi put da sjedimo ovdje.
Mogu li naručiti kebab Alinazik -Mogu li vidjeti košulju?
To je ono što tražite, zar ne?
Da čujem iznos koji nudite.
Treba nam velika motivacija da uvjerimo mog oca.
Hoće li biti dovoljan sedmocifreni iznos? -Sedmocifreni...
Izvinite, zašto je ova košulja toliko vrijedna?
Šta radite ovdje? -Tata, šta ti radiš ovdje?
Znao sam da ćete napraviti glupost. -Gospodine... -Odlazimo.
Sjednite. Razgovarajmo. -Gospođo, košulja nije na prodaju.
Hakane, sagni se!
Jesi li dobro? -Dobro sam.
Tata?
Ne, ranjen si! Dođi.
Drži se, idemo.
Vozite!
Drži se, tata. Skoro smo stigli.
Ne, ne u bolnicu. Vodi me kod Fatiha.
U apoteku Atak. -O kakvoj apoteci pričaš?
Trebamo doktora.
Uvijek sam si govorio da ima vremena da ti kažem istinu.
Ali nema više vremena. Uradi kako kažem.
Kakvu istinu, tata? U šoku si.
O čemu pričaš? -Vozi.
Drži se, tata. Spasiću te. -Odvedi me u apoteku.
G. Erdem.
To je naše predvorje. -Da.
To je mladić iz Velikog Bazara. -Poznaješ ga?
Prijavio se za posao u odjelu za komunikacije. -Ali?
Ali je kvalifikovan da bude konobar. -Nema diplomu, to misliš?
Nema diplomu, nema veze, ništa što ga izdvaja.
Kao da pričaš o meni, zar ne?
Ne, mislim, g. Erdem. To je drugačije. Vi ste Faysal Erdem.
Hvala što si me podsjetila.
Zaboravićeš sve ovo kad budeš mojih godina.
G. Erdem, on je običan momak koji radi u Velikom Bazaru.
Ali je heroj.
Ponudiću mu posao.
Ozbiljni ste? -Znaš da sam uvijek ozbiljan.
Upitajmo Mazhara. Gdje je on? -Kako bih to znala?
Pustio si ih da pobjegnu i izgubio košulju, je li tako?
To što je gđica Bayraktar živa nije dobra vijest.
Dobra vijest bila bi da imam košulju u rukama.
Shvataš? Dobro. Koja bolnica?
Naručila si paracetamol?
Uradiću to, ali... -Upomoć! -Neset!
Brzo! Tata! -Šta se desilo? -Pogođen je. -Pratili su vas?
Ne znam. Gdje idete? Idem s vama. -Hakane, ostani ovdje.
Ja ću se pobrinuti za ovo. Ne mrdaj odavde.
Čuješ li me, ostani ovdje, u redu? Zeynep, zatvori apoteku.
U redu. Jesi li dobro?
Nisi ranjen, zar ne? -Ko si ti? Zašto nas je otac doveo ovdje? -Smiri se.
Ostani miran. Nisu vas pratili, siguran si?
Ne znam. Gdje su oni? -Prestani. -Skloni mi se s puta.
Tata!
Ko ste vi?
Ko ste vas dvoje? -Smiri se. -Gdje je moj otac?
Gdje ga je odveo? -Smiri se. Daj mi svoj telefon.
Ne približavaj se! Ne približavaj se, nazvaću policiju.
Odmakni se!
Ne približavaj se.
Polako. -Gospodine.
Ne poznajem ih, već sam to rekao drugima.
Kunem se da ih ne znam.
Sjediš s njima za istim stolom, ali ih ne znaš?
Već sam sjedio tamo, a oni su sjeli za moj stol.
Svako ne razumijem o čemu govorite.
Kad sam krenuo, počela je pucnjava. Pobjegao sam.
Zar ne shvatate?
Kunem vam se.
U redu.
Prestanite! -Koji kreten. -Prestanite!
Osjećaš li se imalo bolje?
Šta si mi uradila?
Odvešću te kod oca ako ćeš biti miran.
Gdje je moj tata? Samo ga želim vidjeti.
Dođi.
Hajde.
Ovuda.
Gdje smo?
Gdje je on?
Tata!
Kako je on? -Izvadio sam metke. Nažalost, izgubio je previše krvi.
Zašto onda ne idemo u bolnicu? Zovite hitnu pomoć...
Žao mi je, sine. Ne možemo to uraditi.
Kako mislite, ne možemo? O čemu pričate?
Moj otac umire. -Hakane.
Tata! -Zašto ne idemo u bolnicu? Ko su oni?
Prekasno je.
Ali ti si u dobrim rukama.
Znam da imaš mnogo pitanja.
Oni će ti sve objasniti.
Nikad ne sumnjaj u svoju moć.
Tvoja moć je tvoja sudbina.
Tata! Ne! Ne ostavljaj me samog, tata.
Ne odlazi. Ostani sa mnom.
Preklinjem te. Ne, tata. Ne ostavljaj me.
Uradite nešto, doktore. Ne, tata!
U našem poslu, postoji izreka:
"Dobar lažov može te uvjeriti da ti majka nije prava majka."
A ti ne izgledaš kao dobar lažov.
Prestani sa svojim sranjima.
Lijepo te pitam.
Ko su bili oni ljudi?
U redu. Dobro. Govoriću.
Bio sam s tvojom majkom i sestrom, i znaš šta? Reći ću ti...
Bilo je toliko dobro da ne možeš zamisliti. Kao... kako da to kažem?
Popij ovo. Pomoći će ti da se smiriš.
Ko ste vi?
Slušaj, dobićeš sve odgovore.
Ali prije toga moramo znati jednu stvar. Košulja. Gdje je?
O kakvoj košulji govorite? Otac mi je upravo umro.
Gdje je? -On ništa ne zna. -Sve ćemo ti objasniti.
Ali moramo znati gdje je košulja. Imaš li je kod sebe?
Ona je na sigurnom mjestu.
Veoma ličiš na svog oca.
On nije moj pravi otac. -Molim?
Neset nije bio moj biološki otac. -Znam.
Godinama čekamo na ovo.
Ko ste vi? Šta želite? -Počnimo ispočetka.
Ja sam Kemal. Moja kćerka, Zeynep.
Mi smo Odani.
Odani?
Odani čemu?
Tebi.
Mislim, Zaštitniku.
Šta je u torbi?
Uzmite košulju. Uradite šta god hoćete.
Šta sad da uradim? -Prati me.
Ne mogu vjerovati.
Izvedite nas odavde. Rekao sam, izvedite nas odavde.
Ne možeš pobjeći od ovoga, to je tvoja sudbina. Naša je da te štitimo.
Kao i Neset. -I Neset je bio Odani.
Vi ste ludi. Odani, Zaštitnik!
Vi ste ludi. -Hakane, slušaj. Imaš dužnost. Ti si Zaštitnik.
Dužnost ti je da zaustaviš Besmrtne. Shvataš li?
Šta? Besmrtne? -Objasnimo mu jednu po jednu stvar.
Mora što prije saznati sve, zar ne?
Poludjeću. Šta se dešava?
Obuci košulju i shvatićeš sve.
Šta će se desiti? Postaću nevidljiv?
Otac ti je ubijen zbog ove košulje. To ti ništa ne znači? Obuci je.
Daj mi je.
Evo, obukao sam je.
Šta se desilo? Jesam li postao nevidljiv?
Ne. Nepobjediv.
Sad pitaj šta god želiš.
Obrada by: www.exyusubs.com Preveo: Mirh@